⇒ Japonsko

Kjóto (京都)

Kjóto je často nazýváno srdcem tradičního Japonska – město chrámů, čajových obřadů, dřevěných uliček a pomalu padajících listů javoru. Bývalé císařské hlavní město po více než tisíc let uchovalo podstatnou část japonské kulturní identity a i dnes působí jako protiváha modernímu ruchu Tokia. Kjóto neohromí výškou mrakodrapů, ale jemností detailů – vůní kadidla v zenových chrámech, tichem mezi kameny v karesansui zahradách a leskem kimona v odrazu červených torii. Procházet se tímto městem je jako listovat starou knihou poezie, v níž se každá stránka otevírá k jinému ročnímu období.

Základní informace

Prefektura: Kjóto

Poloha: západní Honšú

Počet obyvatel: cca 1,5 milionu

Historie: hlavní město Japonska od roku 794 do 1868 (období Heian)

Známé pro: chrámy, svatyně, gejši, čajový obřad, zenové zahrady

Jak se dostat do Kjóta

Nejrychlejší spojení je šinkansenem:

Z Tokia: šinkansen Tókaidó (cca 2 hodiny 20 minut)

Z Ósaky: vlak JR nebo soukromá trať Hankyu (cca 30–60 minut)

Z letiště Kansai (KIX): přímý vlak Haruka (cca 1 hodina 20 minut)

Hlavní památky a místa

Kinkakudži (Zlatý pavilon): zenový chrám potažený zlatem, odraz v jezírku je ikonický

Ginkakudži (Stříbrný pavilon): esteticky střízlivější, s výjimečnou zahradou

Fushimi Inari-taisha: svatyně s tisíci torii branami, které tvoří červený tunel do hor

Kijomizu-dera: chrám s výhledem na město, oblíbený na jaře a na podzim

Arashijama: bambusový les, opičí park, most Togetsukjó

Tradiční čtvrti a atmosféra

Gion: čtvrť gejš, dřevěná architektura, večerní procházky s lucernami

Ponto-chó: úzká ulička s restauracemi, výhled na řeku Kamo

Ninenzaka a Sannenzaka: kamenné uličky vedoucí ke Kijomizu-dera

Příroda a roční období

Jaro: sakury v Maruyama parku, podél řeky Kamo, u chrámu Daigo-ji

Léto: festival Gion matsuri (červenec), lucerny a tradiční přehlídky

Podzim: javorové listí (momidži) u Eikan-dó, Tófuku-dži a v údolí Takao

Zima: sníh na Zlatém pavilonu nebo tichý zen v Daitoku-dži

Duchovní rozměr

Kjóto je jedním z center zenového buddhismu. Mnohé chrámy jako Rjóandži, Daitoku-dži nebo Myóšan-dži nabízejí možnost tichého rozjímání v zahradách z kamene a písku. Kromě buddhismu je zde také množství šintoistických svatyní, z nichž nejznámější je Fushimi Inari, ale i menší, lokální svatyně plné lišek, dřevěných tabulek ema a praskání svíček.

Praktické tipy

Doporučený pobyt: minimálně 2–3 dny, ideálně 4–5 dní

Kyoto City Bus: výhodná doprava mezi památkami (denní jízdenka)

Vstupy: většina chrámů 300–600 jenů

Respekt: v chrámech se nefotí interiéry, mluví se tiše, někde je nutné zout boty

Oběd: zkuste vegetariánské „shōjin ryōri“ v klášterech nebo matcha sladkosti

Zajímavost

Kjóto bylo ušetřeno bombardování během 2. světové války právě kvůli svému kulturnímu významu – dodnes zde najdete stovky dřevěných staveb z období Edo i starší. A pokud si přivstanete, uvidíte, jak se mezi chrámy rozlévá ranní mlha a jak se pomalu probouzí město, které si uchovalo duši.

Pro plný zážitek doporučujeme strávit alespoň jednu noc v ryokanu – tradičním japonském hostinci s rohožemi tatami, koupelí ofuro a snídaní z rýže, ryby a zeleného čaje. Večer pak můžete vyjít v jukatě do zahrady a chvíli poslouchat zurčení vody – a pochopit, proč Kjóto nelze jen navštívit, ale musí se prožít. ﻿